Alsaská vinná stezka
Alsasko je pověstné svou více než 170 km dlouhou vinařskou stezkou, která se vine po úpatí Vogéz. Začíná na severu v Marlenheimu a klikatí se 119 vinařskými vesnicemi na jih do Thannu.
Turistická Route des vins dʼAlsace nabízí obrázky jako z pohlednic: pečliuvě obhospodařovné vinice, vesničky obehnané starými valy, staleté hrázděné domy, uličky plné květin, románské a gotické kostelíky či renesanční kašny, zříceniny kdysi hrdých středověkých hradů… a samozřejmě svůdné winstuby, chladivé a pohostinné ochutnávkové sklepní hostince. Více než 720 vinařů otevírá vrata svých sklepů, aby se podělili o svou vášeň pro víno.
![Tradiční lis na hrozny v Mittelbergheimu na alsaské vinné stezce](https://zemesveta.cz/wp-content/uploads/2024/04/stary-lis-na-veno-Alsasko.jpg)
Říká se, že kdo nenavštívil Eguisheim, nepoznal Alsasko. Tři hradní věže, které se vypínají nad okolní krajinou, lákají už z dálky do malebného městečka pod zelenými kopci, uprostřed vinic, pouhých 8 km na jih od Colmaru. Městečko se 1700 obyvateli vděčí za svůj vznik Eberhardovi, vévodovi alsaskému a otci sv. Otýlie, která se stala patronkou a symbolem Alsaska. Kruhový obvod historického jádra jasně naznačuje, kudy v minulosti probíhaly hradby. Úzké dlážděné uličky lemují hrázděné domy z 16.–18. stol. v modrých, žlutých, růžových a zelených odstínech. Mají obloukové kamenné portály, špičaté střechy, barevné okenice a hodně muškátů.
![Cykklista projíždějící kolem vinice po Route des Vins dʼAlsace (Alsaská vinná stezka)](https://zemesveta.cz/wp-content/uploads/2024/04/alsaska-cesta-vina.jpg)
Hned několik míst tu připomíná zdejšího rodáka Bruna von Egisheim-Dagsburg, pozdějšího papeže Lva IX., který stál v polovině 11. stol. u velkého schizmatu, rozkolu v rané církvi vedoucího k oddělení katolické a pravoslavné církve. Jednu jeho sochu najdeme na průčelí neorománské kaple z červeného vogézského pískovce z roku 1894, jež mu je zasvěcena, druhou na renesanční kašně na blízkém náměstíčku. Nedaleko stojí pozoruhodné paláce rodin Eschau a Marbach z let 1581 a 1590, hostinec Cheval Blanc (Bílý kůň) z roku 1613 a několik středověkých panských dvorů. Z románského kostela sv. Petra a Pavla se dochovala jen původní zvonice, vlastní kostel pochází z obnovy na přelomu 18. a 19. stol. V přízemí zvonice se dochoval vchod do původního kostela z 1. pol. 13. stol. – krásný polychromovaný figurální portál se čtyřmi sloupky na každé straně, v tympanonu se sochami žehnajícího Krista a apoštolů Petra a Pavla. Jedinečnou pozoruhodností je v portálu vystavená dřevěná polychromová socha Madony s dítětem ze za…
Úplné znění článku naleznete zde